Anya kihozott ide, a napfordulóm előtti napon.
Mit mondott?
Nem kell mindig azt csinálni, amit apa mond.
Apa tudott erről?
Minden férfi tudja, csak nem szeretnek beszélni róla.
A francba!
Néhány óra múlva 400 hajó bont vitorlát Britannia felé.
20 000 ember, pontosabban 19 996,
mert nektek nem fűlött hozzá a fogatok.
Mi volt az oka? Az időjárás?
Halld szavam, Pellenor! Szarok a halottaid lelkére!
A háború a regnikkel nemzedékekig fog tartani, neked köszönhetően.
- Ezt a földet belháborúk dúlják. - Szóval, mi a terv?
Megtaláljuk a gyenge pontjukat, és lecsapunk. Keményen.
Apám! Apám!
Ne!
Elviszlek a folyóig, de onnan egyedül kell boldogulnod.
Ez a dolog nem rólad szól, hanem rólam. Helyes.
Verannak hívnak. Hosszú utazás áll előtted, numídiai.
Hagyd el ezeket a szigeteket!
Hozott még valaki üzenetet az Alvilágból? Most szóljon!
Milyen volt az út? Hoztál nekem valamit?
Ügyes voltál, numídiai.
Most pedig... van még egy feladatom a számodra.
BRITANNIA 2. RÉSZ
Jó reggelt!
- Mit akarsz, Phelan? - Bocsánat a zavarásért, drágám!
Jó reggelt, Lindon! Csak annyi, hogy... megérkeztek a rómaiak.
Pellenor király, a kapuknál...
Tudom, ki van a kapunál. Hozzátok a nyakláncomat!
Hol van a királyunk?
Neked nem a királyod. A te királyod Galliában van.
Figyelj, hagyj békén, jó?
Ez a helyzet nekem se tetszik jobban, mint neked.
Nem úgy tűnik.
Az biztos, hogy viccesen néz ki.
És bátor is, hogy egyedül jött.
Tárgyalni jött. A tábornoka üzenetét hozza.
Már értem. Tényleg ez történik?
Az a helyzet, hogy nem tudhatom, hiszen nem igazán ismerem őket.
Nem egyértelmű? Nem harcolni jöttek, igaz?
Nem, gondolom, tényleg nem. Bár ilyen karokkal...?
Nos, nagy pillanat ez neked.
Bár meg kell mondanom, innen nem annyira látszik a hasonlóság.
Meghallgattam a véneket, téged, azt, amit a szívem súg,
és a szívem azt súgja, hogy még nem állunk háborúban.
Egyetértek, még van időnk. Beszélsz velük?
Vitus Aurelius vagyok, a VIII. légió optiója,
Claudius császárt szolgálom.
A tárgyalások szent védelme alatt jöttem.
Takarodj vissza a picsába Rómába!
Na, most már háborúban állunk.
Ideje indulni.
Most járt itt néhány római. Hárman voltak.
- Hol? - Arra lovagoltak.
Ha meglátnak, meghalok.
Szerencséd volt.
Nem, ez nem szerencse volt. Te tetted. Ezzel védtél meg.
Ja, hogy azzal! Nem, azt nem neked csináltam.
Engem véd alvás közben.
Viszont rád is hatott? Ez érdekes.
Tessék, edd meg!
- Ez meg mi a franc? - Kutyabogyó.
Undorító.
Elfelejtettem mondani, hogy pocsékaz íze, de erőt ad.
Rágd meg!
- Nyeld le! Lenyelted? - Nem vagyok gyerek!
Ahogy nő sem. Várj csak, talán ezért nem láttak meg!
- Talán láthatatlan vagy. - Annyira gyűlöllek!
Szóra sem érdemes.
A magja.
Indulás!
- Dillion! Én vagyok az! - Ez Morna, a feleségem.
- Biztonságban vagy? - Morna! Morna!
Mi ez a lárma?
Islene?
Látta valaki Caitet vagy Islene-t?
Elég!
Csend legyen!
Ha egyetlen katonának is baja esik a táboron kívül,
kivégeztetem a férjeiteket!
Remélem, világos!
- Jajveszékelő nők. - Mennyi?
Húsz körül.
Hallgattassátok el, de ne űzzétek el őket!
Ha megnyugszik a helyzet, jól jönnek majd a katonáknak.
Figyelj, gondolkodtam.
A folyó... Védelmet nyújt a szárnyon, de túl közel van.
Az íjászaik átkelés nélkül is lőhetnek minket.
Értem. Mi az igazi gond?
Ugyan már, túl régóta ismerlek!
Ismerte az ősöd nevét. Numerious Plautius tribunus.
Folyton erről mesélek.
Egy hónappal azelőtt csatlakozott, hogy eljöttünk Rómából.
Mondd már! Ismerte a múltam, és?
Miért tette ezt? Miért áldozta fel az életét?
Ennek nincs értelme.
Igazad van abban, amit a tábor helyéről mondtál,
de élvezem, hogy közel a folyó.
Nem a Tiberis, de azért élvezem.
- Hová mész? - Ideje fürödni!
Légiós? Három emberrel maradjatok a tábornok mellett!
Igenis, prefektus!
Azért halunk meg, hogy a tábornok kiáztathassa a golyóit.
Nagyszerű. Nincs is szebb halál.
Hova a picsába tűnt?
Mi? A fenébe!
Megkaptad a figyelmeztetést, Aulus Plautius!
Gyakorolj bűnbánatot!
Szóval megbolondultál, és a druidák kivetettek maguk közül.
Nem bolondultam meg, és a druidák nem űzik el a bolondokat.
Ha nem bolond az ember, igazából nem is lehet belőle druida.
Akkor miért űztek el?
Mert megszállt egy démon.
- Egy démon? - Pwykka a neve.
- Ki ez a Pwykka? - A három démonkirály egyike.
Fontosnak tűnik,
de téged nyilván nem szállna meg egy hétköznapi démon, igaz?
Láttál már druidákat? Belenéztél a szemükbe?
Ha belenézel egy druida szemébe, a szakadékba nézel le,
a druidák pedig félnek Pwykkától,
szóval soha ne tréfálkozz Pwykkával! Soha.
Miért nem öltek meg egyszerűen a druidák?
Pwykkát nem lehet megölni. Pwykka halhatatlan.
Szóval még mindig benned van.
Már egy éve alszik,
de a felfordulás miatt érzem, hogy mocorog álmában.
Érzi a vér és a lángok szagát...
Viszont amíg bennem van, védve vagyok a druidáktól.
Nem érhetnek hozzám.
Csak amikor Pwykka elhagyja a testem,
csak akkor állhatnak bosszút a druidák.
Akkor tényleg nagy bajban leszek.
Azt tehetnek velem, amit akarnak, és meg is teszik.
Szóval... megérkeztünk.
A rómaiak arra vannak, a barlang arra. Ott biztonságban leszel.
- Isten veled! - Hol van a barlang?
Azt ígértem, hogy elviszlek a folyóhoz.
- Hol van a folyó? - 16 kilométerre arra.
Elvinnélek odáig, de ezzel drága időt veszítenék.
El kell pusztítanom a rómaiakat.
Az ösvény kanyargós.
Át kell menned a kis démonerdőn, aztán keletre...
Egy pillanat, álljunk meg! Állj! Kis démonerdő?!
Az erdő a kicsi, nem a démon.
Át a kis démonerdőn.
Utána jön a nagy démonerdő. Ijesztő egy kicsit.
Mássz le a sziklákon a vízesésig.
A vízesés közelében farkasok tanyáznak,
de ha mész még egy darabot, rátalálsz a barlangra.
Jó utat!
Nem megyek a barlangba. Megkeresem veled a rómaiakat.
Nem.
Apa nem volt otthon. Lehet, hogy foglyul ejtették.
Figyelj, nem akartam korábban elmondani, de az apád halott.
Láttam, ahogy megölték.
Harcosként halt meg.
Harcolt?
És milyen bátran! Büszke lettél volna rá.
A napforduló ünnepére senki sem visz fegyvert. Tilos.
Biztos egy rómaitól vette el.
Kard volt vagy lándzsa?
- Kard. - Melyik kezével harcolt?
A... kardforgató kezével.
A ballal vagy a jobbal?
- A jobbal. - Hazug disznó!
Rendben, csak kitaláltam, de te kényszerítettél rá.
Nem bolond vagy, hanem rohadék. Egy szemét rohadék!
Nem jöhetsz velem! Lelassítasz!
Elfognának, és ez nem történhet meg.
Gonosz vagy! Hazug!
Nagyon fontos a küldetésem. Nem érted!
Egyedül keresem meg a kurva rómaiakat!
- Ez az én ösvényem. - Már nem! Keress másikat!
Tudtam, hogy ez be fog válni.
Hegyi erőd. Minden irányból természetes védettséget élvez.
Magas sánc az íjászoknak. A fő erőd mélyen bent van.
Akár 3000-4000 embert is képes elszállásolni.
Az összes tengerparti törzset mi uraljuk, ha elfoglaljuk.
Crugdunon a hely, ahol megvetjük a lábunkat délen.
Hozzátok ide az egyik gyereket!
Egy fiút.
Az istenek döntöttek. Az első adandó alkalommal.
- Megegyeztünk? - Megegyeztünk.
Hogy hívnak?
Innis.
Ki a királyod, Innis? Mi a neve?
- Pellenor király. - Tiszteletre méltó király?
Csak egyszer láttam. Nagyon öreg.
A druidák rúnákat tetováltak az arcára.
- Rúnákat? - A király történetét mesélik el.
- És mi a története? - Azt csak a druidák tudják.
Mi a helyzet velem? Tudod, ki vagyok?
Anya szerint...
Mit mond az édesanyád? Elmondhatod.
Anya szerint démon vagy.
Az édesanyád itt van veled?
Mi a helyzet az apáddal?
Az Alvilágban van.
- Hogy halt meg? - A katonáid küldték oda.
Mi akarsz lenni, ha felnősz?
- Harcos. - Harcos?
- És ki ellen akarsz harcolni? - A regnik ellen.
- Ők az ellenségeid? - Felgyújtották a házunkat.
Megölték a kutyámat.
Na most, Innis... Ez az Alvilág...
Visszatért onnan valaha bárki is?
Olyan, akit ismersz?
Erre csak a druidák képesek.
Most már mehetek?
Gyere ide!
Közelebb.
Ne félj!
Na most... Még egy kérdés, aztán mehetsz. Megegyeztünk?
Mesélj nekem... a druidákról.
Innis!
- Informatív volt? - Nagyon.
- Optio! - Tábornok.
Feszítsétek keresztre a rabokat! Óránként kettőt, látványosan.
- Gyorsan tudja meg Pellenor. - Igen, uram.
Nyergeljetek fel két emberrel! Meg kell látogatnotok valakit.
Mozgás!
Ne! Engem vigyetek! Ő már nem tud dolgozni.
- Jönni akarsz? - Túl öreg a munkához.
Akkor te is jössz.
Mit építenek?
- Ne... Ne, ne! - Te leszel a következő.
Elkezdték kivégezni a foglyokat.
Semmit se tehetek.
Megpróbálhatod rávenni, hogy meggondolja magát.
Apánk döntött.
Úgy akarja intézni, ahogy az őseink intézték.
Nem tárgyal. Nyílt háborút vív.
Dugig van az otthonunk.
A gyerekek szerint az almatárolóban is katonák alszanak.
Crugdunon betölti a célt, amire építették.
Mégis, a rómaiak visszatérésével, nem kellene aggódnod amiatt,
ami a falon belül történik?
Mire célzol?
Kerra, a lányod. Attól tartok...
Mitől?
- Titkai vannak előtted. - Mit titkol?
Kerra vagyok, Pellenornak, a cantiik királyának lánya.
A tábornokotokkal akarok beszélni.
Ez az első alkalom?
Add a szavad Róma tábornokaként, hogy biztonságban tárgyalhatok.
- A szavamat adom. - Elfoglalni jöttetek a szigetet?
Együtt akarunk dolgozni veletek, mindkettőnk előnyére.
Hány embert kell keresztre feszíteni ehhez?
Tegnap követet küldtem, hogy tárgyaljon az apáddal.
Azzal jött vissza, hogy elutasították.
Most viszont itt vagy. Mi történt?
Meggondolta magát? Tudja egyáltalán, hogy itt vagy?
Fejezd be a népünk gyilkolását! Utána beszélhetünk.
Bocsáss meg, de miről?
A királlyal akartam beszélni.
Bármilyen szívesen is társalognék egész délután veled,
nem ezt a feladatot kaptam a császártól.
- Az apám hallgat rám. - Értem. Ad a véleményedre?
- Befolyással vagy rá? - Igen.
De nem ő küldött ide, ugye?
- Nem. - Gondoltam.
Ez nem az ő stílusa. Nem ilyennek ismerem Pellenort.
Hagyd abba a rabok gyilkolását.
- Mit kapok cserébe? - Beszélek az apámmal.
Optio!
Igenis, tábornok!
- Leállítjuk a kivégzéseket. - Igenis, tábornok.
Köszönöm.
Ma reggel egy fiú, aki a törzsedbe tartozik, mesélt valamit.
Azt mondta, Pellenor királynak gyönyörű, fiatal felesége volt.
Tiszta szívből szerette.
Aztán egy nap a druidák közölték vele, hogy a királynén átok ül.
Római vér folyik az ereiben.
A nagyapja római katona volt, így aztán részben démon.
A király elpusztítására fog törni.
Így aztán Pellenor magához hívatta fiatal feleségét,
és elevenen nyúzatta meg.
Kíváncsi vagyok, mit gondoltak rólad a druidák...
...eddig.
Szívfájdító, igaz?
- Mióta követtél? - Reggel óta.
Regni felderítők voltak.
- Többen is lehetnek a környéken. - Tudok egy másik utat.
- Nem jöhetsz velem tovább. - Tudom. Visszamegyek.
- Elmondod neki? - Ő a királyom.
Nem tudom megakadályozni.
Ellovagoltam a rómaiak által elfoglalt területre.
Láttam a táborukat.
A tábornokuk parancsot adott a keresztre feszítések leállítására.
- Mi késztette erre? - Nem tudom.
Az az enyém, ne nyúlj hozzá!
Mik ezek a tekercsek?
Nem tudom. Históriák. Történetek.
- Római történetek. - Igen!
Igen? Mióta vannak nálad?
Kislánykorom óta. Anyától kaptam őket.
- Megbolondultál? - Ugyanaz az anya szült minket.
Az írás tiltott dolog! Az ördög műve.
Hol voltál ma, mi? Hol voltál egész nap?
Elmentem a rómaiak táborába. Beszéltem a tábornokukkal.
- Leállíttatta a kivégzéseket. - Igen? És mit kért cserébe?
Csak időt akartam nyerni, és ez sikerült is.
Tudod, igaza volt. Tényleg olyan vagy, mint az anyánk volt.
Ha az apánk tudná, amit elmondtál, és azt is tudná, hogy eltitkoltam,
tudod, mit tenne velem?
Ugyanazt, amit anyánkkal tett.
Ellenség közeleg!
Mozgás!
Készenlét! Előre nézz!
Előre nézz!
- Készültség! - Készültség!
Gyerünk már!
Hajítógépet lövésre készíts!
Töltés!
Szedjétek le!
Várj!
Az íjászok lőtávját akarom kipróbálni.
Azt mondtam, várj!
A prefektus az, uram.
A rúd a követeket jelzi.
A jó öreg Lucius Validus.
Tárgyalni jöttek.
Aulus Plautius tábornok,
a IX. légió parancsnoka, megbízott helytartó,
Claudius császár és a római szenátus megbízásából van itt.
Antedia, a regni törzs királynője, a leánya...
Ülj le a seggedre, szépfiú! Mára eleget beszéltél.
Köszöntelek, királynőm.
Hugyozok erre a földre. A cantii földtől viszket a seggem.
20 000 harcosom van, 10 000 dárda, az íjászokat nem is számolom.
A földjeim, kovácsműhelyeim és acélom száz év háborúra is elég.
Az erődömnek saját forrásai, búzaföldjei és istállói vannak.
A készletek akár tízéves ostromra is elegendőek.
Már ha a közelébe tudsz jutni, amit egyébként erősen kétlek.
Tehát, mi az ajánlatod számunkra?
Claudius Tiberius Augustus császár...
szeretné, ha Róma polgáraivá válnátok.
Szerény adót kér csupán,
szeretné, ha továbbra is uralnátok a földjeiteket,
imádnátok az isteneiteket, és általában véve folytatnátok,
az adót leszámítva, az eddigi életeteket,
de lenne egy fontos változás.
Rómaiként Claudius császár lenne a védelmezőtök.
Az ellenségeitek a mi ellenségeink is lennének,
és ez mindig rossz hír nekik, nektek pedig jó.
Hogy hangzik a dolog? Ne siesd el a választ! Jól át kell gondolnod.
Tudom, mit akarok. Nekem is lenne egy ajánlatom.
Mutasd meg neki!
Láttál már ilyen sebet, az eunuchjaitokon,
de nem a fiamon. Nem a hercegemen.
Nem szép látvány, de...
itt még a császár se segíthet.
Gyere ide, kedvesem!
Ki művelte ezt a szörnyűséget, királynőm?
Két nyárral ezelőtt eljöttek hozzám a druidák.
Azt mondták, az ősök akarata az, hogy a fiam legyen a kapocs...
a regni és a cantii törzs között. Az egyetlen fiam.
Elutasítottam. Kijelentettem, ha ezt akarják, mondják el az ősök.
Így aztán elmentem oda.
Átkeltem a másik világba. Rémületes utazás volt...
Találkoztam a halottaimmal. Azt mondták:
"Házasítsd ki. Add hozzá a fiadat az ellenségeinkhez."
Azt gondoltam, előbb halok meg,
de éreztem magam mögött a halottaim erejét.
Így aztán beleegyeztem.
A menyasszonya Kerra volt, Pellenor lánya.
A nászéjszakájukon, az ágyban,
kezébe vette a fiam férfiasságát... Finoman, ahogy a feleségnek kell,
amíg merev nem lett,
és akkor fogta a cantii kését, és tövestül vágta ki a jövőnket.
A táboromból is hallottam a fiam sikolyait,
ahogy a nászágyra folyt az élete vére.
Hogy hagyhatták az istenek, hogy...
És hogy menekülhetett meg a tettes?
Elhagytak az istenek? Nem értettem.
Most viszont már értem.
Azért jöttetek, hogy bosszút álljatok értem. Titeket ők küldtek.
A regni törzs elfogadja a jelenléteteket,
de csak mint a cantii söpredék elleni szövetségest,
feltéve, ha elhozzátok Kerrát, Pellenor lányát,
a színem elé, élve.
Az emberek lakjanak jól. Egész éjjel lovagolni fogunk.
Hajnalban Crugdunonnál verünk tábort, támadási távolságban.
Megbízol a regnikben?
A gyűlöletre jobban lehet építeni, és ezek tele vannak gyűlölettel.
Vedd át a hadoszlop vezetését! Erőltetett menet hajnalig.
Tessék? Mit csinálsz?
A hajnali táborverésnél találkozunk. Tiéd a parancsnokság.
Hová mész? Tábornok!
A küldetés bizonyos stratégiai elemeit nem vitathatom meg...
még veled sem.
Nem mehetsz egyedül. Ez őrültség.
- Kísérjétek el a tábornokot! - Igen, uram.
Már megint a régi nóta.
Megint mi haladunk elöl, szokás szerint védtelenül.
Akkor öljük meg most, ahogy megegyeztünk.
- Mondta, hová megy? - Ismered a tábornokot.
- Mire vársz? - Megmondtam, hogy megteszem, jó?
Ha nincs hozzá merszed, ne húzz szalmát.
Meg kell választanom a megfelelő pillanatot.
- Velünk vagytok? - Igen.
Akkor csináljuk!
Uram! Nem megyünk tovább.
- Vissza a sorba! - Nem hinném.
Tedd meg most!
Az ég szerelmére, csináld már!
Biztos, hogy végiggondoltátok ezt?
Tartsd a pozíciót!
Brutus!
Brutus! Az istenekre...
Tartsd a pozíciót! Gyere vissza!
Formációba!
Tartsd a pozíciót!
Hadd támadjanak ők!
Készülj, készülj!
Utánam! Erre! Mozgás!
Gyávák!
Élve!
Élve akarom őket.
Táborozzatok le! Ha napfelkeltére nem jövök meg, menjetek vissza.
- Megértettétek? - Igen, uram.
Kurva élet...
Tehát megkaptad a térképemet.
Nagy kockázatot vállaltál azzal, hogy idejöttél.
Biztos, hogy nagyon bátor vagy.
Vagy nagyon ostoba.
Akkor ajánlom, hogy megérje.
Biztos, hogy készen állsz, Róma? Arra, amit látni fogsz?
Készen állok.
Akkor kezdjük el!
Ragyog, mint egy újszülött.
A mi újszülöttünk. Visszatért az Alvilágból.
Van egy tábornokunk.
Nem a kard a fegyvere.
A fegyvere ti vagytok.
Mi vagyunk a holtak. Mi vagyunk a holtak!
Tudod, mi volt Caesar tévedése?
Nem a harcosaik levágásával lehet legyőzni őket.
Az isteneiket kell megölni.
Magyar szöveg: Vass András